[uredi] Priroda nogometne igre
Glavni članak: nogometne formacije i nogometne pozicije.
Nogomet se igra po propisima koji se nazivaju nogometna pravila. Igra se odvija manevriranjem loptom, a dvije ekipe od po 11 igrača trude se ubaciti loptu u protivnički gol. Ekipa koja zabije više pogodaka na kraju utakmice jest pobjednik, a ako obje ekipe imaju jednak broj postignutih pogodaka (ili nijedna), utakmica je neodlučena (remi).
Primarno je pravilo da nijedan igrač osim vratara ne smije namjerno dotaknuti loptu rukom ili dlanom (rame je dozvoljeno). No, igrači moraju izvesti aut upravo rukom, bolje rečeno objema rukama, jer izvođenje auta jednom rukom znači automatsku dodjelu lopte protivničkoj ekipi. Iako se igrači najviše koriste nogom za manevriranje loptom, dopušteno je manevriranje bilo kojim dijelom tijela osim ruke.
Igrači se pokušavaju približiti protivničkim vratima s loptom na razne načine: individualnom kontrolom poput driblinga, dodavanjem lopte suigraču ili udarcem prema golu kojeg protivnički vratar nastoji neutralizirati. Protivnička ekipa nastoji osvojiti loptu presijecanjem dodavanja ili uklizavanjem prema protivniku koji ima loptu u posjedu. No, uklizavanje je ograničeno; ako dođe do kontakta između igrača koji uklizava i onog koji ima loptu, prekršaj je dosuđen, a lopta se daje ekipi u čijoj je ekipi bio igrač s loptom u posjedu.
Nogomet je najčešće živa igra. Lopta je u igri sve vrijeme osim kada izađe izvan granica igrališta ili kada sudac zaustavi igru. Nakon zaustavljanja, igra se nastavlja prema propisima.
U profesionalnim ligama, na utakmici padne najčešće padne najviše 3 gola. Na primjer, u Premiershipu u sezoni 2005./06., prosjek je golova po utakmici bio 2.48.
U pravilima nogometa, samo vratar ima određenu ulogu. Svi ostali igrači mogu igrati na bilo kojem mjestu na terenu. U modernom nogometu, postoje, osim vratara, još tri osnovne pozicije:
Ove se pozicije dalje razrađuju. Ta se razrada najčešće očituje u postavljanju igrača na određenu stranu, npr.: postoje centralni (središnji) braniči, te lijevi i desni vezni igrači. Iako igrači igraju na unaprijed određenoj poziciji, oni mogu bez problema prijeći na neku drugu poziciju. Određivanje pozicije na kojoj će igrači igrati zove se nogometna formacija. Formacija ujedno definira i taktiku, a određuje je trener.
[uredi] Povijest i razvoj
Glavni članak: Povijest nogometa
Igre koje su se temeljile na napucavanju lopte odigravale su se u mnogim zemljama tijekom povijesti. Najstarija igra o kojoj postoje važeći dokumenti jest Cuju, spomenuta tijekom vojnih vježbi za vrijeme Dinastije Čin u Kini (255.-206. prije Krista). Ostale pradavne igre bile su Kemari u Japanu te Harpastum u Starom Rimu.
 Pravila nogometa donesena su sredinom 19. stoljeća da bi konačno ujedinila sve vrste nogometa koje su se igrale po raznim školama diljem Ujedinjenog Kraljevstva. Prva su pravila izmišljena u Cambridgeu 1848. No, ta pravila nisu bila usvojena. Tijekom 50-ih godina 19. stoljeća, brojni klubovi diljem država s engleskim kao materinskim jezikom igrali su nogomet koji se razlikovao od jednog do drugog mjesta. Neki su klubovi donosili vlastita pravila, a najpoznatija su bila Sheffieldska nogometna pravila iz 1867. Također, 1862., John Charles Thring iznio je svoju vrstu pravila koja su imala utjecaja u stvaranju prvih fiksnih pravila.
Sva ova pravila za pozitivnu su posljedicu imale stvaranje prvog nogometnog saveza, dana 26. listopada 1863.. Prvo okupljanje saveza bilo je u Freemason's Tavern u ulici Great Queen Street, London.
U Freemason's Tavern, tijekom pet susreta između listopada i prosinca, donesena su službena pravila koja su, s manjim izmjenama, na snazi i danas. Na završnom sastanku, klub Blackheath povukao se iz saveza zbog izbacivanja sva pravila; prvo, u kojem je pisalo da je dopušteno igrati rukom bilo gdje po terenu, i drugo, u kojem je dozvoljeno udaranje po nogama.
Danas, pravila donosi IFAB (International Football Association Board). Ovo je tijelo osnovano 1886. poslije sastanka u Manchesteru. Na tom su sastanku sudjelovali, osim engleskog, i škotski, velški i irski nogometni savez.
Najstarije nogometno natjecanje engleski je FA Cup, prvi put održan 1872. Engleska je također dom najstarije lige, osnovane 1888. od strane Aston Ville. Originalni sustav natjecanja okupljao je 12 momčadi iz središnje i sjeverne Engleske.
FIFA je osnovana 1904. u Parizu, obećavši da će poštovati i pokušati unaprijediti nogometna pravila. Povećana popularnost nogometa na međunarodnoj razini dovela je da IFAB primi FIFA-u pod svoje okrilje 1913. godine. U današnje vrijeme, IFAB se sastoji od četiri člana iz FIFA-e, te od jednog predstavnika iz svakog od četiri britanska saveza.
U današnje vrijeme, nogomet svoj status najpopularnijeg sporta na svijetu duguje jednostavnim pravilima i minimalnoj opremi. Nogomet se danas igra na profesionalnoj razini u više od dvjesto zemalja svijeta, a zanimljivo je napomenuti da je, prema FIFA-i, veći broj amatera nego profesionalaca. Također, FIFA je 2001. objavila da preko 250 milijuna ljudi igra nogomet redovno za neki profesionalni ili amaterski klub.
U velikom dijelu svijeta, nogomet zbog činjenice da je ekipni sport, zbližava ljude i poboljšava odnose između mjesta, gradova, pa čak i država. Američka TV-postaja ESPN tvrdi da je plasman Obale Bjelokosti na SP 2006. prekinuo građanski rat u toj afričkoj zemlji. No, nasuprot tome, dobro je poznat slučaj nogometnog rata između Hondurasa i Salvadora, kao i nemili događaj na Maksimiru 1990., na utakmici između Dinama i Zvezde.
[uredi] Pravila igre
Za svih 17 pravila nogometa, pročitajte članak Nogometna pravila.
[uredi] O pravilima općenito
Postoji 17 nogometnih pravila, koja su poznata kao nogometna pravila. Sva su pravila stvorena za svaku razinu nogometa, iako su očite preinake kod juniora, seniora ili žena. Pravila, kada je potrebno, postaju fleksibilna. Tako bezbrojne odluke IFAB-a pomažu u boljoj regulaciji nogometne igre.
[uredi] Igrači, oprema i suci
Glavni članci: nogometni vratar, zamjena, nogometna oprema.
Svaka se ekipa sastoji od najviše 11 igrača (ne zamjena), od kojih jedan mora biti vratar. Pravila natjecanja određuju minimalan broj igrača koji je potreban za stvaranje ekipe, što je najčešće sedam. Vratar se može koristiti rukom ili dlanom te se kretati s loptom u rukama, ali samo unutar šesnaesterca ispred vlastitog gola, ne protivničkog. Iako su aktivni igrači (dakle, ne vratari) posloženi od trenera, nema nikakvog ograničenja što se tiče njihovih pozicija i kretanja.
Osnovna oprema koja je potrebna za nastup uključuje majicu, hlače, čarape (štucne), kopačke i adekvatne štitnike za potkoljenicu. Ne smiju nositi ništa što je opasno za protivničkog igrača ili tog samog igrača. Također se nikakav nakit, pa ni vjenčani prsten, ne smije nositi. Samo sudac smije, tj. treba nositi sat. Vratari moraju imati drukčiju opremu od suigrača, protivničkih igrača i sudaca.
Više igrača može biti zamijenjeno tijekom utakmice. Maksimalan broj zamjena tijekom međunarodne natjecateljske utakmice ili ligaške utakmice jest tri, iako broj zamjena može varirati u nekim drugim ligama ili prijateljskim utakmicama. Najčešći su razlozi za zamjenu ozljeda, umor, neuvjerljiva izvedba, taktička promjena... Prema propisima FIFA-e, zamijenjen igrač ne smije više ući u igru za vrijeme utakmice.
Utakmicu sudi glavni sudac, koji ima potpunu ovlast da provodi sva nogometna pravila tijekom utakmice za koju je izabran da sudi (5. pravilo). Odluka glavnoga suca je konačna. Glavnom sucu pomažu pomoćni suci, a svugdje bi trebao biti i četvrti sudac, iako FIFA to ne zahtijeva. Glavna je uloga četvrtog suca pomaganje ostaloj trojici sudaca i, ako je potrebno, zamjena jednog od trojice sudaca. Ako se ozlijedi jedan od trojice sudaca, na njegovo mjesto uskače četvrti sudac. Budući da u tom slučaju nema četvrtog suca, na SP-u 2006. vidi se da postoji i peti sudac, koji uskače na mjesto četvrtog suca.
[uredi] Igralište
Glavni članak: Nogometno igralište
Zbog engleskog porijekla nogometa i nadmoći britanskih saveza u ranim danima IFAB-a, standardne dimenzije nogometnog igrališta izražene su u jardima. Tako, npr., jedanaesterac nije udarac upućen s 11 metara, već s 12 jardi! Iako se danas sve više preračunava u metre, nogometne nacije s engleskog govornog područja i dalje koriste jarde kao mjernu jedinicu.
Igralište je oblika pravokutnika. Za međunarodne utakmice, duljina ne smije prelaziti 90 do 100 metara, a širina bi trebala biti između 65 i 75 metara. Ove dulje linije nazivaju se aut-linije, a kraće se nazivaju gol-linije. Duljina aut-linije mora biti veća od duljine gol-linije. Na gol-liniji postavljeni su golovi. Gol se sastoji od grede i dvije stative. Greda mora biti duga točno 8 jarda, ili preračunato, 7.32 metara. Stative se moraju uzdizati 2.44 metra od tla. Ovo može zvučati nevjerojatno, ali mreža koja stoji pričvršćena za gol nije potrebna! Ipak, danas je gotovo nezamislivo igrati bez mreže, pa se ona postavi iza gola.
Ispred svakog gola je šesnaesterac, još poznat i pod nazivima kazneni prostor ili jednostavno prostor. Vidljivo iz slike, poprečna linija spaja dvije okomite linije duge 18 jardi, ili preračunato 16.5 metara. Svaki se prekršaj napravljen u šesnaestercu kažnjava jedanaestercom.
Igralište ima još linija i oznaka koje su opisane u glavnom članku o igralištu.
[uredi] Trajanje utakmice i određivanje pobjednika
Standardna utakmica za odrasle sastoji se od dva dijela od 45 minuta poznatih kao poluvrijeme. Dakle, utakmica traje 90 minuta. Obično je između dva poluvremena odmor od 15 minuta.
Sudac je jedini službeni mjerač vremena na utakmici. On donosi odluku kolika će biti nadoknada izgubljenoga vremena. Vrijeme se gubi obavljanjem zamjena, pružanja medicinske pomoći ozlijeđenom igraču, slavljenjem gola... Sudac će pokazati četvrtom sucu kolika je nadoknada, a četvrti će sudac podignuti mali semafor koji pokazuje igračima i gledateljima koliko se minuta nadoknađuje.
Utakmice u ligi mogu završiti i neriješeno, no u knockout fazi natjecanja neodlučena utakmica nakon odigranih 90 minuta rješava se produžecima, a ako je i tada neodlučeno, onda se pristupa izvođenju jedanaesteraca. Golovi zabijeni u produžecima se u službenim statistikama trebaju računati kao da su zabijeni tijekom regularnih 90 minuta. Kod jedanaesteraca, to je drugačije. Oni zabijeni tijekom 90 minuta ili produžetaka računaju se kao i gol iz igre, no oni zabijeni poslije 90 minuta i produžetaka ne računaju se u službenim statistikama.
Natjecanja koja se održavaju dvokružno (ekipe igraju jedna protiv druge dvaput; jednom doma, jednom u gostima) mogu koristiti pravilo gola u gostima, ako dvije ekipe imaju jednak broj bodova na kraju natjecanja. Ako je i broj golova u gostima također jednak, onda se može izračunati omjer dodijeljenih i iskorištenih jedanaesteraca. No, najlakša je varijanta odigravanje odlučujuće utakmice.
U kasnim 90-im godinama 20. stoljeća, IFAB je počeo eksperimentirati s načinima koji bi omogućavali završetak utakmice bez izvođenja jedanaesteraca. To su bili zlatni gol i srebrni gol. Zlatni gol znači trenutni završetak utakmice i pobjedu ekipi koja je gol zabila. Srebrni gol donosi pobjedu ekipi koja ima prednost na kraju produžetka. Pravilo zlatnog gola uvedeno je prvi puta na svjetskom prvenstvu mladih 1993., a srebrni gol na EP-u 2004. u Portugalu. No, eksperimenti su sa zlatnim i srebrnim golom ukinuti te se IFAB vratio tradiciji i odigravanju produžetaka do kraja.
[uredi] Lopta u igri i izvan igre
Glavni članak: Lopta u igri i izvan igre
U Pravilima, dva su osnovna dijela igre lopta u igri i lopta izvan igre. Sve vrijeme od početnog udarca pa do kraja poluvremena, osim kada lopta izađe van granica igrališta ili sudac zaustavi igru, lopta je u igri. Kada lopta nije u igri, ona se vraća na jedan od osam sljedećih načina:
[uredi] Prekršaji i kazne
Glavni članak: Prekršaj (nogomet)
Prekršaj u nogometu nastaje kada igrač ugrozi suparničkog igrača na jedan od brojnih načina: igranje rukom, guranje protivnika, rušenje protivnika... Za takve vrste prekršaja dodjeljuje se slobodan udarac ili jedanaesterac, ovisno gdje je prekršaj napravljen. Ostali prekršaji kažnjivi su indirektom.
Sudac može kazniti igrača, zamjenu (čak i ako zamjena nije u igri), te osoblje (fizioterapeuta, trenera...) žutim ili crvenim kartonom. Kazniti se može bilo kada, pa čak i kratko poslije utakmice, i to ako je igrač napravio prekršaj koji je kažnjiv prema pravilima nogometa. Najčešći je razlog kazne nesportsko ponašanje, koje se kažnjava svaki put kada se narušava duh igre.
Sudac također može odlučiti pustiti prednost ako smatra da ekipa nad kojom je prekršaj napravljen može ostvariti prednost iz nastavka akcije. Sudac, ako prednost nije ostvarena. tj. ako ekipa nad kojom je prekršaj napravljen nije ostvarila neki značajni pomak u akciji, može vratiti igru i dosuditi prekršaj koji se izvodi na mjestu gdje se prekršaj dogodio. Ako se radi o prekršaju koji zahtijeva kaznu, a ekipa nad kojom je prekršaj napravljen može ostvariti prednost, sudac zadržava pravo kazniti igrača nakon odlaska lopte izvan granice terena.
[uredi] Zaleđe
Detaljniji članak o ovoj temi: Zaleđe (nogomet)
Igrač je u zaleđu ako je bliži gol-liniji od suparnika i lopte, osim ako je u svom polju dijelu igrališta. Ako je igrač u crti, tj. u ravnini sa suparnikom, tada zaleđa nema. Trenutak u kojemu pomoćni sudac mora odrediti ima li zaleđa trenutak je upućivanja lopte prema igraču. Ako u tom trenutku zaleđa nije bilo, igrač slobodno može doći do gol-linije.
Ako je lopta upućena igraču koji je u zaleđu, a on očito pokazuje da ne namjerava igrati loptom ili ometati braniča u dobivanju posjeda lopte natrag, tada se zaleđe ne dosuđuje, a neki drugi igrač slobodno može manevrirati loptom te, naravno, dodavati se, pod uvjetom da nema zaleđa.
Opširniji detalji nalaze se u članku o zaleđu.
[uredi] Izvršna tijela
Najviše je i najutjecajnije nogometno tijelo FIFA. Osim nogometa kakvog svi poznajemo, FIFA je također nadležna za razvoj futsala i nogometa na pijesku. Sjedište FIFA-e je u Zürichu, Švicarska.
Postoji šest regionalnih konfederacija koje su u savezu s FIFA-om:
Neki nogometni savezi nadilaze poneki nogometni propis. No, kada se održava službeno natjecanje, sva pravila FIFA-e i pripadajuće konfederacije moraju se prihvaćati. FIFA kao sama ne donosi pravila, već je za to nadležan IFAB, kao što je već objašnjeno u članku o povijesti nogometa iznad.
[uredi] Najveća međunarodna natjecanja
Najveće međunarodno natjecanje organizira, naravno, FIFA, a to je Svjetsko prvenstvo u nogometu. Ovo se natjecanje održava svake četiri godine. Više od 190 nacionalnih nogometnih momčadi nastupa u kvalifikacijama pod nadzorom pripadnih konfederacija za mjesto u završnom turniru. U završnom turniru nalaze se 32 momčadi (broj momčadi povećan sa 24 1994. na 32 1998.) koje se natječu kroz približno mjesec dana. Iduće SP održavat će se 2010. u Južnoj Africi.
Nogomet je također zastupljen na Olimpijskim igrama od 1900., osim u Los Angelesu 1932. Prije nastanka SP-a u nogometu, Olimpijske igre imale su status najvećeg međunarodnog natjecanja u nogometu. Prvo je olimpijski nogometni turnir bio predviđen isključivo za amatere, no od OI u Los Angelesu nastup je dopušten i profesionalcima, no uz brojna ograničenja koja onemogućuju slanje najjačih nogometnih momčadi na OI. Trenutačno, nogomet na OI igra se na nivou U-23, no od OI u Pekingu 2008. s tim će se prestati, pa će sve momčadi moći slati najbolje nacionalne igrače na Igre. Kod žena i ženskog nogometa na OI, stvari su potpuno drugačije. Od Igara 1996. u Atlanti i žene igraju nogomet, i to sa svim profesionalnim igračicama bez dobnih ograničenja. Zato je naslov olimpijskih nogometnih prvakinja od jednake vrijednosti kao i Svjetsko prvenstvo u nogometu za žene.
Nakon SP-a, najvažnija međunarodna nogometna natjecanja kontinentalna su prvenstva koja organiziraju kontinentalne konfederacije i okuplja najbolje nogometne momčadi s pojedinog kontinenta koje u glavni turnir ulaze kroz sustav kvalifikacija. Ti turniri po kontinentima i nadležne konfederacije jesu:
Također postoje i klupska natjecanja po kontinentima koja su također vrlo popularna i kvalitetom ne zaostaju za nacionalnim kontinentalnim natjecanjima. Najpoznatija su klupska natjecanja Liga prvaka u Europi, te Copa Libertadores u Južnoj Americi.
[uredi] Natjecanja na državnoj razini
Nogometni savez svake pojedine države nadležno je tijelo za stvaranje ligaškog natjecanja, koja se uobičajeno dijele u nekoliko divizija. U ligama ovakve vrste ekipe dobivaju bodove ovisno o rezultatima. Bodovanja su različita:
ekipe su postavljene na tablicu prema rezultatima koje postižu, počevši od najbolje, a završivši s najlošijom ekipom.
Najčešće, ekipe se tijekom jedne sezone susreću dvaput, jednom kod kuće, jednom u gostima. Na kraju sezone, ekipa s najviše bodova proglašena je prvakom, a između jedne do četiri najlošije ekipe ispadaju u niži rang natjecanja, te se zamjenjuju istim brojem najboljih ekipa iz nižeg ranga.
Ponekad liga sustav nije konačan; nakon ligaškog dijela natjecanja, igraju se doigravanja za prvaka, plasman u višu ligu ili za određeni plasman te razigravanja za opstanak u postojećem natjecanju.
Određeni broj najboljih ekipa u najvišem rangu natjecanja stječe pravo igranja u međunarodnim klupskim natjecanjima iduće sezone. Glavne iznimke ovakvog koncepta natjecanja nalaze se u Južnoj Americi, u sustavu Apertura i Clausura. Prevedeno na hrvatski, radi se o prvom (otvarajućem) i drugom (zatvarajućem) dijelu natjecanja.
U dodatku ligama, većina nogometnih saveza dodaje i kup natjecanje tijekom sezone. Kupovi su najčešće organizirani po knock-out sustavu, tj. pobjednik jedne utakmice prolazi u idući krug natjecanja, a gubitnik više ne sudjeluje u natjecanju, odnosno ispada iz natjecanja.

Summary:
Nogomet je ekipni sport koji se igra između dvije ekipe sastavljenih od jedanaest igrača ili igračica. Nogomet je trenutačno najpopularniji sport na svijetu. Igra se nogometnom loptom na pravokutnom igralištu s travnatom ili umjetnom površinom. Golovi su smješteni nasuprot jedan drugome na kraju igrališta. Cilj je igre ubaciti loptu u protivnički gol manevrirajući loptom bilo kojim dijelom tijela osim rukom. Jedino vratar može u ograničenom području igrati rukom. Pobjednik je utakmice ekipa koja na kraju utakmice zabije više pogodaka (golova, zgoditaka).
Suvremena nogometna igra razvila se u Engleskoj poslije stvaranja prvog nogometnog saveza davne 1863. godine. Prva pravila datiraju iz iste godine, a s manjim promjenama održala su se i do danas. Najviše je nogometno tijelo FIFA (Fédération Internationale de Football Association). FIFA organizira Svjetsko prvenstvo u nogometu, najprestižnije natjecanje u nogometu, a možda i najpopularnije sportsko natjecanje uopće.


[uredi] Počeci i snimanje
U siječnju 1994. u intervjuu za časopis Rolling Stone Cobain je izjavio da je "Smells Like Teen Spirit" bio pokušaj da napiše pjesmu u stilu sastava Pixies, kojima se divio, te ju je počeo pisati par tjedana prije početka snimanja njihovog drugog studijskog albuma Nevermind. Kad je prvi put predstavio pjesmu ostalim članovima sastava, odsvirao je samo glavni riff, te refren, što se isprva nije svidjelo basistu Kristu Novoselicu. Kao odgovor, Cobain je natjerao sastav da sat i po neprekidno sviraju riff. Dok su svirali, Krist je predložio da bude sporiji, te kad su ga ponavljali Dave Grohl je dodao i bubnjarski ritam. Kao rezultat toga, postala je jedina pjesma na albumu za koju su kao suatori potpisana sva tri člana.
Cobain je ime pjesme smislio kada je njegova prijateljica Kathleen Hanna, tada pjevačica sastava Riot Girl i Bikini Kill, napisala sprejem na zidu "Kurt Smells Like Teen Spirit". Budući da su tada raspravljali o anarhizmu, punk rocku i sličnim temama, Cobain je smatrao da slogan ima revolucionarno značenje. No Hanna je zapravo njime htjela reći da Cobain miriše poput dezodoransa "Teen Spirit", kojega je nosila njegova tadašnja djevojka Tobi Vail. Kurt je kasnije izjavio da nije znao za to do nekoliko mjeseci nakon objavljivanja singla.
"Smells Like Teen Spirit" je kao i "Come as You Are" bila jedna od rijetkih novih pjesmi koja je napisana nakon prvog snimanja 1990. godine sa producentom Butchom Vigom. Prije početka snimanja Neverminda, sastav je poslao Vigu demo kazetu sa probama pjesmi, koji je, unatoč lošoj kvaliteti snimke, prepoznao da pjesma ima potencijala. Snimili su je u svibnju 1991. u studiju Sound City u Van Nuysu u Kaliforniji. Uz neke izmjene koje je dodao Vig, svega tri puta su odsvirali pjesmu, te su odlučili zadržati drugu snimku.
[uredi] Objavljivanje i uspjeh
Pjesma je objavljena 10. rujna 1991. kao vodeći singl s albuma Nevermind, koji je bio njihov prvi s izdavačkom kućom DGC Records. U početku se nije nalazila na top ljestvicama, te je prodana samo u regijama SAD-a u kojima su bile ustanovljene fan grupe sastava. Nije se očekivalo da će postati hit, te se predviđalo da će idući singl "Come as You Are" postati popularan. Međutim, pjesma je često puštana na studentskim i rock radio postajama, te se singl počeo dobro prodavati. Videospot je premijerno prikazan na MTV-evoj kasnovečernjoj emisiji 120 Minutes, te se pokazalo da je toliko popularna, da su je počeli prikazivati i u regularnom dnevnom terminu, te je do kraja godine, kao i album, postala hit.
Osim komercijalnog uspjeha, dobila je i mnoge pohvale od kritičara. Tako su je Village Voice, Pazz & Jop te Melody Maker uvrstili na prvo mjesto najboljih pjesama 1991. godine, a Rolling Stone na drugo. Također, nalazila se na šestom mjestu Billboardove top ljestvice, a album na samom vrhu. Sa prodanih milijun primjeraka nagrađena je i platinastom nakladom. Unatoč tome, zbog njezinog zvuka mnoge američke radio postaje su je puštale isključivo u noćnom terminu. Bila je popularna i u ostalim državama, u UK se nalazila na sedmom mjestu top ljestvica. Nominirana je za dva Grammyja, u kategoriji za najbolju hard rock izvedbu, te za najbolju rock pjesmu. No, nagrada za najbolju rock pjesmu pripala je Ericu Claptonu, što je kasnije časopis Entertainment Weekly proglasio jednim od deset najvećih iznenađenja u povijesti Grammyja.
Mediji su "Smells Like Teen Spirit" proglasili "himnom generacije", a Cobaina "glasnogovornikom generacije X". U godinama nakon Cobainove smrti 1994., pjesma je i dalje dobivala kritičke aklamacije. U zajedničkoj top listi MTV-a i Rolling Stonea, 2000. je proglašena trećom najboljom pop pjesmom, iza pjesma "Yesterday" The Beatlesa, te "(I Can't Get No) Satisfaction" Rolling Stonesa. TV postaja VH1 ju je 2003. proglasila najboljom pjesmom u posljednjih 25 godina. Godine 2002. NME ju je smjetio na drugo mjesto "100 najboljih singlova svih vremena" ,Q na treće, a Rolling Stone na deveto mjesto "500 najboljih pjesama svih vremena" . Godine 2006. u anketi britanske postaje VH1, refren "I feel stupid and contagious/here we are now, entertain us", su glasači proglasili trećim najomiljenijim.
[uredi] Riječi pjesme
Riječi pjesme je većini slušatelja teško razumjeti, kako zbog njihove besmislenosti, tako i zbog Cobainovog načina pjevanja, a čak ni na omotu albuma nisu napisane riječi nijedne pjesme. To je bio i jedan od razloga zašto u početku radio postaje nisu htjele puštat pjesmu; s jedne su Geffenovom promotoru poručili: "Ne možemo puštati ovo. Ne razumijem o čemu pjeva." Na MTV-u su čak puštali verziju spota sa riječima pjesme u titlovima. Stihovi pjesama s albuma su kasnije objavljeni na omotu singla "Lithium" iz 1992.
"Smells Like Teen Spirit" je naširoko interpretirana kao himna tinejđerske revolucije, što je potkrijepljeno i njenim videospotom. U intervjuu povodom objavljivanja albuma, Cobain je izjavio da je pjesma o njegovim prijateljima, objašnjavajući: "Mi se još uvijek osjećamo kao da smo tinejđeri, jer ne prihvaćamo pravila koja se očekuju od nas kao odraslih". U idućim intervjuima je promijenio svoje objašnjenje pjesme, te je rijetko kad govorio o njenom značenju. . U biografiji Michaela Azerrada izjavio je da je osjećao dužnost da "opiše što osjeća o svojem okruženju, te o svojoj generaciji i ljudima njegove dobi."
U knjizi Teen Spirit: The Stories Behind Every Nirvana Song opisana je kao "tipično sumorno Cobainovo istraživanje o smislu i besmislu". Azerrad ističe suprostavljanje Cobainovih kontradiktornih stihova, kao npr. "It's fun to lose and to pretend" ("Zabavno je gubiti i pretvarati se"), te kaže kako "smisao koja proizlazi nije samo konflikt dviju suprotstavljenih ideja, nego zbunjenost i ljutnja koju konflikt uzrokuje kod pripovjedača- on je ljut što je zbunjen". Azerrad zaključuje da je pjesma "sarkastična reakcija na ideju o pokretanju revolucije, no prihvaća tu ideju.
Cobain je također slično izjavio: "Cijela pjesma je sastavljena od kontadiktornih ideja [. . .] To je samo ismijavanje pomisli o revoluciji. No, to je lijepa pomisao." Bubnjar Dave Grohl tvrdi da ne vjeruje da pjesma sadrži neku poruku: "Vidjevši Kurta kako piše riječi pet minuta prije nego što ju je prvi put otpjevao, teško je zamisliti da pjesma govori o nečemu. Trebaš slogove da ispuniš prostor ili nešto što se rimuje.
[uredi] Videospot
Videospot za pjesmu bio je prvi za redatelja Samuela Bayera. Bayer vjeruje da su njega zaposlili zato jer je sastav očekivao da će njegova produkcija biti "punk" i "ne korporativna". Spot počinje školskim koncertom koji završava u anarhiji i neredima. Inspiracija je preuzeta iz Kaplanovog filma iz 1979. Over the Edge, te filma Ramonesa Rock 'n' Roll High School U spotu, snimanom u Culver Cityju, sastav svira u zadimljenoj sportskoj dvorani srednje škole pred učenicima te navijačicama u crnim uniformama sa anarhističkim simbolom, zaokruženim slovom A. Pri kraju spota, u sveopćem kaosu, učenici razbijaju set te instrumente sastava. Cobainu se nije svidjelo Bayerovo konačno izdanje, te je osobno izmjenio neke stvari. Jedna od najvećih izmjena je u predzadnjoj sceni, u kojoj je izbliza snimljeno njegovo lice.
Kao i sama pjesma, i videospot je hvaljen od strane kritičara. David Fricke, pisac za Rolling Stone je izjavio da spot izgleda kao "najbolja gaža koju možete zamisliti". Sastav je za spot dobio dvije nagrade na MTV Video Music Awardsu 1992., za najboljeg novog izvođača, te za najbolji alternativni sastav. Godine 2000. Guinnessova knjiga rekorda proglasila ga je najemitiranijim videospotom na MTV Europe.
U narednim godinama, Amy Finnerty, bivša zaposlenica MTV-a je izjavila da je video "potpuno promjenio izgled MTV-a". VH1 ga je proglasio 18. najvećim rock & roll trenutkom na televiziji. , a 2001. četvrtim najboljim videospotom svih vremena.
Snimljene su bar dvije parodije na spot, Weird Al Yankovic za pjesmu "Smells Like Nirvana" i Bob Sinclair za "Rock This Party (Everybody Dance Now)".
[uredi] Nastupi uživo
"Smells Like Teen Spirit" je prvi put odsvirana uživo 17. travnja 1991. u OK Hotelu u Seattleu. Snimka tog nastupa nalazi se na DVD boks setu With the Lights Out, dok su kratki isječci dostupni i na DVD-u Classic Albumsa Neverminda, te u dokumentarcu Hype!.
Budući da tada nisu još bile u potpunosti napisane riječi pjesme, primjetna je razlika između konačne verzije. Tako su primjerice prvi stihovi "Come out and play, make up the rules" umjesto "Load up on guns, bring your friends." Snimanje prijašnje verzije nalazi se na albumima With the Lights Out te na Sliver: The Best of the Box. Također, sličan nastup uživo nalazi se i na dokumentarcu 1991: The Year Punk Broke, snimanom na ljetnoj turneji u Europi 1991. sa sastavom Sonic Youth.
Sastav je često mjenjao riječi pjesme te tempo na nastupima uživo. Jedan od njihovih poznatih nastupa je bio na BBC-ovoj emisiji Top of the Pops 1991. godine, kada je sastav odbio nastupati na snimljenu matricu, te je Cobain, pjevajući dubokim glasom promijenio riječi (npr. umjesto "Load up on guns, bring your friends" otpjevao je "Load up on drugs, kill your friends"). Novine The Observer su konstatirale da je Nirvanin nastup bio zaslužan što se pjesma idući tjedan našla među prvih deset na top ljestvicama. Nastup se može vidjeti na videu iz 1994. Live! Tonight! Sold Out!!.
[uredi] Obrade
Pjesmu su obradili mnogi glazbenici i sastavi, prvi je bio Tori Amos, koji je snimio akustičnu verziju na klaviru. Od ostalih glazbenika, obradio ju je jazz trio The Bad Plus, sastavi Xorcist, Melvins, The Moog Cookbook, The Flying Pickets koji su snimili a cappella verziju, Blanks 77, Flyleaf, glazbenica Patti Smith, Paul Anka koju ju je snimio u swing stilu, te mnogi drugi.
Također, snimljeno je i nekoliko parodija na pjesmu, najpoznatija je "Smells Like Nirvana" Weird Al Yankovica, iz 1992. u kojoj ismijava to što ne razumije riječi pjesme, kao ni njihov smisao. Yankovic je izjavio da mu je Cobain, kad je čuo parodiju rekao da je shvatio da je Nirvana uspjela.

Summary:
"Smells Like Teen Spirit" je pjesma američkog rock sastava Nirvana s njihovog drugog studijskog albuma Nevermind. Napisali su je Kurt Cobain, Krist Novoselic i Dave Grohl, a producirao ju je Butch Vig. Smatra se njihovim prvim i najuspješnijom hitom, te se nalazila na 6. mjestu Billboard Hot 100 top ljestvice, te na visokim pozicijama na top ljestvicama diljem svijeta 1991. i 1992. godine.
Često je proglašavana "himnom bezvoljne djece" generacije X. Također, objavljivanje pjesme mnogi označavaju kao trenutak kada je alternativni rock stekao široku popularnost.
Pjesma je dobila mnoge pohvale i od strane kritičara, a videospot je dobio dvije nagrade na MTV Video Music Awardsu. I nakon Cobainove smrti, slušatelji i kritičari smatraju je jednom od najboljih rock pjesama svih vremena.


[uredi] Životopis
[uredi] Rani život
Alfred Joseph Hitchcock rođen je 13. kolovoza 1899. u Londonu, u predgrađu Leytonstone kao drugi sin i najmlađe dijete trgovca Williama Hitchcocka i njegove žene Emme Jane Hitchcock (prije Whelan). Njegova obitelj bila je katolička. Alfred je išao u katoličku školu. Djetinjstvo je proveo usamljeno i zatvoreno.
U ranoj dobi, nakon što se ponašao djetinjasto, rekao je da ga je otac poslao u policijsku stanicu s pismom. Nakon što je načelniku dao poruku zatvoren je na kratko vrijeme. To je vrlo poznata anegdota i on je govorio da je to razlog njegovog nepovjerenja policiji koje se prikazuje kroz mnoge njegove filmove.
S 14 godina Hitchcock je izgubio oca i napustio koledž svetog Ignacija u Stamford Hillu, njegovu dotadašnju školu i otišao u Školu inženjeringa i navigacije. Nakon što je diplomirao postao je crtač i dizajner reklama u telefonskoj tvrtci.
U to se vrijeme Hitchcock zainteresirao za fotografiju i počeo raditi u filmskoj industriji u Londonu. 1920. godine dobio je stalan posao u Islington Studios-u kao dizajner naslova za nijeme filmove.
[uredi] Predratna karijera u Britaniji
Kao velik talent u novoj industriji uspinjao se vrlo brzo. Michael Balcon iz Gainsborough Pictures mu je 1925. godine dao priliku da režira svoj prvi film, Vrt užitka koji je snimljen u Njemačkoj. No komercijalna propast tog i filma Planinski orao prijetila je propasti njegove karijere u usponu, sve dok se nije posvetio žanru trilera. Rezultat je bio film Stanar: Priča o londonskoj magli iz 1927. koji je bio vrlo uspješno kritično i komercijalno djelo. Kao i mnoga njegova ranija djela i ovo je inspirirano ekspresionizmom i snimljeno je u Njemačkoj. U njemu su plavuše usmrćivane davljenjem i novi stanar (glumi Ivor Novello) koji živi na katu obitelji Bunting pada pod jaku sumnju. To je prvi pravi hičkokovski film koji koristi tehnike kao što su "krivi čovjek".
Nakon uspjeha Stanara Hitchcock je unajmio komercijalista kako bi se predstavio kao zvijezda u usponu u britanskoj kinematografiji. Godine 1926. oženio se svojom asistenticom Almom Reville. Imali su kćer Patriciu 1928. Alma je bila Alfredov najbliži suradnik. Napisala je scenarije za mnoge njegove filmove i (često bez pohvale) radila na svakom njegovom filmu.
Godine 1929. počeo je raditi na Ucjeni, a studio je odlučio da to bude jedan od prvih zvučnih filmova u Britaniji. Film je sniman u "British Museum" pa je Ucjena bila početak Hitchcockova serijala puštanja znamenitosti u svoje filmove.
Godine 1933. Hitchcock je ponovno radio za Michaela Balcona iz Gaumont-British Corparation. Njegov prvi film za tu tvrtku bio je Čovjek koji je previše znao (1934.), a postigao je ogroman uspjeh, dok se film 39 stepenica (1935.) smatra jednim od Hitchcockovih najboljih filmova iz ranijeg doba njegova stvaralaštva. Također je bio prvi film koji je predstavio takozvani "Macguffin" stil. Stil u kojem se oko jednog događaja vrtila cijela radnja. U 39 stepenica MacGuffin su ukradeni nacrti.
Idući uspjeh iz 1938. postigao je film Dama koja nestaje, brz i pametno postavljen film koji govori o potrazi za starijom Engleskinjom (glumi Dame May Whitty) koja nestaje dok je na putu u vlaku u izmišljenoj zemlji Vandriki (manja verzija Trećeg Reicha).
Pri kraju 1930-ih Hitchcock je bio na visokom položaju u svom zanatu i kad ga je David O. Selznick odveo u Hollywood mogao je sam određivati uvjete.
[uredi] Hollywood
Hitchcockov galgenhumor koji je bio u njegovim filmovima, zajedno s napetošću postao je njegov zaštitni znak. No aranžmani s njegovim novim producentom bili su manji od optimalnih. Selznick je bio u novčanim problemima i Hitchcock je često bio nezadovoljan njegovim zahtjevima za kreativnom kontrolom u filmovima. Tako se dogodilo da je Selznick više "posuđivao" Hitchcocka drugim većim studijima nego da je sam producirao filmove.
Sa Selznickom je Hitchcock snimio svoj prvi američki film Rebecca (1940.), iako je film snimljen u Engleskoj i nastao je po romanu književnice Dame Daphne du Maurier. Ta melodrama govori o naivnoj mladoj ženi koja dolazi u Englesku i bori se s "dalekim" mužem, grabežljivom spremačicom i sjećanjem mrtve supruge. Također je poznat po lezbijskim ispadima u ulozi Judith Anderson. Film je dobio Oscara za najbolji film 1940. godine. Njegov drugi američki film Strani dopisnik bio je nominiran za Oscara u istoj kategoriji godine koje je i snimljen.
Hitchcockov rad za vrijeme 1940-ih bio je šarolik, od romantične komedije Gospodin i gospođa Smith pa do drame Slučaj Paradine i mračne i potresne Sjene sumnje.
Sjena sumnje govori o mladoj Charlotte "Charlie" Newton (glumi Teresa Wright) koja sumnjiči svog voljenog ujaka Charliea Spencera (glumi Joseph Cotten) za ubojstvo. Zbog toga što koristi mnogo likova i dijaloga omogućila je "rađanje" generacije kritičara koji koriste psihoanalizu. To su na primjer Slavoj Žižek i Jacques Lacan. Film također sliči malo poznatijem filmu, Građanin Kane.
Začaran je film koji koristi tada jako popularnu psihoanalizu i sadrži scenu sna koju je dizajnirao Salvador Dali. Prava scena sna ukinuta je iz filma jer se smatrala prepotresna za gotov film.
Ozloglašena (1946.) bio je prvi film u kojem je Hitchcock bio i redatelj i producent. Selznick nije vidio potencijal pa je dopustio Hitchcocku da sam producira film za RKO Pictures. Pošto su glavne uloge igrali Ingrid Bergman i Cary Grant i kako je imao radnju koja se temeljila na Nacistima, uraniju i Južnoj Americi Ozloglašena je bila veliki box office uspjeh i svrstana je u jedne od Hitchcockovih najboljih filmova. Zbog sumnjivih radnji Hitchcock je bio pod istragom CIA-e zbog korištenja uranija kao glavnog sredstva.
Uže, njegov prvi film u boji nastao je 1948. Tu je Hitchcock koristio istu sumnju i okoliš kao što je koristio i u Čamcu za spašavanje. Također je eksperimentirao s jako dugim scenama - i do 10 min (vidi Teme i sredstva). S Jamesom Stewartom u glavnoj ulozi započela je Stewartova serija od 4 filma koje je snimio s Hitchcockom. Inspiriran slučajem Leopolda i Loeba ovo je bio prvi film s homoseksualnom tematikom koji je nastao u vrijeme Hays Office (Production Code) ere - čija je pravila Hollywood usvojio.
Pod znakom jarca film je koji je smješten u Australiju 19. stoljeća. Za ta dva filma Hitchcock je osnovao tvrtku Transatlantic Pictures sa Sidneyjem Bernsteinom. No nakon ta dva neuspjeha tvrtka je propala.
[uredi] Posljednje godine
U filmu Stranci u vlaku (1951) Hitchcock je kombinirao mnoge svoje najbolje elemente iz prijašnjih britanskih i američkih filmova. Dvoje ljudi se sastaju i govore o uklanjanju ljudi koji im stvaraju probleme. No jedan od dvojice taj naum shvaća ozbiljno. S Farleyom Grangerom koji je obnovio neke elemente iz svoje uloge u Užetu, Stranci u vlaku nastavili su pripovjedačku sposobnost homoseksualne ucjene i ubojstva.
Slijedila su tri jako popularna filma s Grace Kelly u glavnoj ulozi. Zovi M za ubojstvo inspiriran je dramom Fredericka Knotta. To je bio eksperimentalni film gdje je Hitchcock upotrijebio 3D tehnologiju, no film nikada nije prikazan u takvom formatu. Prozor u dvorište film je gdje je James Stewart ponovo tumačio glavnu ulogu zajedno sa Thelmom Ritter i Raymondom Burrom. U filmu invalid Stewart u svojim kolicima kroz prozor promatra susjede i uvjeren je da je jedan od njih usmrtio svoju ženu. Kao i Čamac za spašavanje i Uže film je slikan u malom prostoru. Stewart iz sobe nadgleda masivni set dvorišta. Drž'te lopova, sniman na Francuskoj rivijeri imao je Grace Kelly i Carya Granta u glavnim ulogama.
Godine 1956. Hitchcock snima Krivo optuženog, film inspiriran istinitim događajem zamijenjenog identiteta. To je također bio njegov jedini film u kojem je glumio Henry Fonda. Uz to je ponovo snimio njegov film iz 1934., Čovjek koji je previše znao. Sada su u glavnoj ulozi bili James Stewart i Doris Day koji su pjevali pjesmu "Que Será, Será".
Vrtoglavica (1958.) film je u kojem su glavne uloge tumačili James Stewart (opet), Kim Novak i Barbara Bel Gaddes. Film je komercijalno propao, no postigao je veliku gledanost i postao jedno od Hitchcockovih remek-djela.
Nakon Vrtoglavice slijedila su tri vrlo različita filma koja su bila veliki komercijalni uspjeh i postala Hitchcockova remek-djela: Sjever, sjeverozapad (1959.), Psiho (1960.) i Ptice (1963). Posljednja dva od ta tri filma bila su osobito znamenita zbog zvuka koji je napravio Bernard Herrmann (jedan od najvećih skladatelja filmske glazbe): scena ubojstva u Psihu ostala je poznata i do danas, a glazba u Pticama koristila je samo konvencionalne instrumente i elektronički zvuk. To su bila njegova dva zadnja blockbustera. Tada je njegova karijera počela blijediti (doduše neki kritičari kao Robin Wood & Donald Spoto smatraju Marniea iz 1964. prvoklasnim). U London se vratio 1972. da bi snimio Mahnitost, njegov zadnji uspješni film. Tu je Hitchcock prvi puta dopustio golotinju i psovke u svojim filmovima.
Slabo zdravlje malo je usporilo njegovu karijeru u zadnja dva desetljeća njegova života.
Obiteljska zavjera (1976.) bio je njegov posljednji film. On govori o Blanche Tyler (glumi Barbara Harris), navodnoj spiritualistkinji i njezinom ljubavniku, vozaču taksija Bruceu Dernu koji živi od njezinih lažnih moći. William Devane, Karen Black i Katherine Helmond su također glumili u filmu.
Vitešku je titulu Hitchcok od kraljice Elizabethe II. dobio 1980., na Novu godinu. Preminuo je samo četiri mjeseca poslije, 29. travnja 1980 g. Ipak je znan po tituli Sir Alfred Hitchcock i imao je slova KBE, jer je ostao Britanac, iako je uzeo američko državljanstvo 1956.
Alfred Hitchcock je preminuo od zatajenja bubrega u svom domu u Bel-Airu, Los Angeles u 80 godini, uz kojega su bile njegova žena Alme Reville i kćer Patricia Hitchcock. Tijelo je kremirano, nije bilo javnog sprovoda.
[uredi] Teme i sredstva
Hitchcockov redateljski postupak u osnovi počiva na postizanju neizvjesnosti i napetosti kod gledatelja, a mnogo manje na efektu iznenađenja. Da bi postigao efekt iznenađenja, redatelj naprosto "napada" gledatelja zastrašujućim efektima. Kod neizvjesnosti, redatelj pokazuje gledatelju ono što ne znaju likovi u filmu i na osnovu toga majstorski gradi napetost oko pretpostavke što će se dogoditi kada lik u filmu napokon dozna pravu istinu.
Nadalje, često zamagljujući moralnu distinkciju između krivnje i nevinosti i s vremena na vrijeme razvijajući te sumnje, Hitchcock svoje "poštovane" gledatelja pretvara u voajere. U Prozoru u dvorište (1954.), nakon što L. B. Jeffries (igra ga James Stewart) skoro cijeli film zuri u njega preko dvorišta, Lars Thorwald (igra ga Raymond Burr) suprotstavlja sa Jeffriesu pitanjem "Što vi zapravo želite od mene?", ali se tim pitanjem zapravo obraća gledateljima. U stvari, nekoliko trenutaka prije nego što će izreći ovo pitanje, Thorwald se prvi put u filmu okreće direktno prema kameri; u tom je trenutku, većina gledatelja na rubu živaca.
Jedan od Hitchcockovih najomiljenijih postupaka za razvijanje zapleta priče i stvaranje napetosti jest ono što je on nazivao "MacGuffin". Zapleti većine njegovih trilera zasnivaju se na postojanju "MacGuffina": jednog u suštini beznačajnog detalja koji omogućuje razvijanje priče i tjera likove na akciju, ali čije su posebno značenje i priroda nevažni za gledatelja. U Vrtoglavici, na primjer, "Charlotta Valdes" je MacGuffin; ona se ni u jednom trenutku ne pojavljuje u filmu, pojedinosti oko njene smrti gledatelju su potpuno nebitne, ali priča o njenom duhu, koji progoni Medlin Elster, zainteresira Scottyja toliko, da on počinje istragu o njenom ubojstvu i od tog trenutka je ključna za cijeli zaplet filma. U Ozloglašenoj, pošiljka uranija, koju glavni junaci moraju pronaći prije nego što dospije u ruke nacistima, izabrana je kao motivirajuća iskra; za tu svrhu mogao je poslužiti i bilo koji drugi opasni predmet ili objekt. U nekoliko Hitchcockovih špijunskih filmova, kao što je 39 stepenica, razne državne tajne imaju ulogu MacGuffina.
U većini Hitchcockovih filmova pojavljuje se i sam Hitchcock u tzv. cameo ulogama: tako ga na trenutak možemo vidjeti kako ulazi u autobus, prolazi pored neke zgrade, stoji u sobi preko puta dvorišta ili se čak pojavljuje na fotografiji. Ovaj zabavni manir postao je Hitchcockov zaštitni znak. Ponekad, zbog kompletnosti utiska, nosi i neki glazbeni instrument; posebno je dojmljiva scena u kojoj na vlak unosi ogromnu kutiju za violončelo u uvodnoj sceni filma Nepoznati iz Nord-ekspresa. U svojim najranijim pojavljivanjima vidimo ga u mračnim eksterijerima, u pješačkoj gužvi ili kako u dugom kadru prolazi ulicom. Njegove su kasnije cameo uloge dojmljivije: npr. u filmu Trema, kada se na ulici okreće za Jane Wyman koja govori sama sa sobom ili u završnici Obiteljske zavjere kada se pojavljuje samo kao kineska sjenka iza mutnog stakla ureda za “registriranje smrtnih slučajeva“. (Pogledaj listu Hitchcockovih cameo pojavljivanja.)
Hitchcock je često u svojim filmovima koristio broj 13. Broj 13 se redovito pojavljuje, bilo kao običan datum, bilo kao broj u adresi, ili kao broj na registracijskim tablicama... U Psihu (1960.) ima nekoliko dobrih primjera: Norman Bates prvo za gosta odabire sobu broj 3, a zatim sobu broj 1. U knjizi rezervacija soba u motelu najviši nadnevak je trinaesti.
Izgleda da je Hitchcock uživao u tehničkim izazovima koje je pružalo snimanje filmova. U Čamcu za spašavanje Hitchcock radnju cijelog filma smješta na mali čamac i pri tom uspijeva zainteresirati gledatelja za priču i izbjeći dosadu i monotoniju. U tom filmu, s obzirom na ograničene mogućnosti eksterijera, Hitchcock na genijalan način rješava problem svog cameo nastupa: naime, jedan od junaka filma čita stare novine i na zadnjoj strani je prikazan Hitchcockov lik u izmišljenoj reklami preparata za mršavljenje!
U Začaranom problem snimanja dva inovativna „subjektivna kadra“ Hitchcock je riješio konstruiranjem velike drvene ruke (za koju će se kasnije ispostaviti da pripada liku kroz čije oči „gleda“ kamera) te uvećanih predmeta koje ta ruka drži: ogromne čaše mlijeka i velikog drvenog pištolja. Kao dodatnu, dotad neviđenu novost, Hitchcock je scenu završnog vatrenog obračuna na nekim crno-bijelim kopijama filma ručno obojio u crveno.
Uže (1948.) bio je još jedan veliki tehnički izazov: film je trebao biti snimljen iz samo jednog kadra! Zapravo, film je snimljen u osam kadrova od kojih svaki traje 10 minuta, odnosno toliko koliko iznosi cjelokupna minutaža trake koja se nalazi u filmskoj kameri; prinudni prekid na kraju svake role filma riješen je tako što je neka od ličnosti u filmu prolazila ispred objektiva kamere kako bi se u tom trenutku prikrio prekid trake! Dakle, na kraju role imamo gro-plan kaputa ličnosti iz filma, a na početku sljedeće rolne opet je gro-plan njegovog kaputa!
U Vrtoglavici Hitchcock koristi snimateljski trik koji je kasnije nazvan Hitchcockov zum i koji su mnogi redatelji kasnije vrlo često koristili.
Iako je bio poznat po inventivnom korištenju kutova snimanja, Hitchcock je izbjegavao položaje kamere koji su, gledajući iz ljudske perspektive, bili fizički nemogući. Npr. on nikada ne bi postavio kameru tako da „gleda“ iz unutrašnjosti hladnjaka ili nekog manjeg zatvorenog prostora (princip koji mnogi suvremeni redatelji ne poštuju, što je vidljivo iz mnogih novijih filmova i posebno TV-reklama).
[uredi] Utjecaj Hitchcockovog karaktera na njegove filmove
Hitchcock je imao oko 25 godina i status profesionalnog redatelja kada je prvi put probao alkohol i izašao na sastanak sa djevojkom. U nekoliko njegovih filmova prikazan je muški lik koji ima poteškoća u odnosu sa svojom majkom. U filmu Sjever-sjeverozapad (1959.), Roger Tornhill (glumi ga Cary Grant) je nedužan čovjek kojeg njegova majka ismijava zbog njegove opsesije da ga prate mračni i opasni tipovi koji ga žele ubiti (i bio je u pravu u tom slučaju). U Pticama (1963.), lik kojeg glumi Rod Taylor opet je nedužan muškarac koji otkriva da podivljale ptice napadaju ljude i pri tome se pokušava osloboditi utjecaja posesivne majke. Ubojica u filmu Mahnitost (1972.) izlazi s mnogim ženama, ali obožava svoju majku. Negativac Bruno iz Nepoznatog iz Nord-ekspresa mrzi svojeg oca, ali istovremeno je veoma privržen svojoj majci. Problemi Normana Batesa s majkom u Psihu su već legendarni.
Junakinje Hitchcockovih filmova uglavnom su privlačne, ali hladne plavuše, naizgled nezainteresirane, ali, poduprte uzbuđenjem ili izvjesnom opasnošću, reagiraju burno i silovito, pa čak i protiv zakonskih normi. Kao što je navedeno, slavna je žrtva iz Stanara plavuša. U 39 stepenica, Hitchcockovoj atraktivnoj plavuši, Madeleine Carroll, stavljaju lisice na ruke. U filmu Marnie (1964.), privlačna plavuša Tippi Hedren je kleptomanka. U filmu Drž'te lopova (1955.), čarobna plavuša Grace Kelly nudi pomoć neznancu, iako pretpostavlja da je on provalnik. U Prozoru u dvorište, Lisa provaljuje u stan. A najpoznatija plavuša iz Hitchcockovih filmova, koju u Psihu glumi Janet Leigh opljačka iznos od 40.000 dolara, a ubija je mladić Norman Bates (Anthony Perkins) prerušen u svoju majku. Naime, Bates je uslijed zamršenog spleta krivnje i psihoze postao podvojena ličnost, s tim da je njegovo drugo "ja" njegova mrtva majka. (Ili kako bi to Norman sebi objasnio u filmu: " Moja majka je... kako se ono kaže?... danas nije baš svoja.") Hitchcockova zadnja vruća plavuša bila je francuska glumica Claude Jade kao zabrinuta kćerka tajnog agenta u Topazu (1969).
Hitchcock pokazuje da je čvrsto oslanjanje na glumce i glumice zapravo relikt kazališne tradicije. Među prvima je inventivno počeo koristiti pokrete kamere, originalno kadriranje i postupke montaže kako bi istražio nove mogućnosti u filmskoj umjetnosti.
Hitchcockovi najosobniji filmovi vjerojatno su Ozloglašena (1946.) i Vrtoglavica; oba o opsesijama i nervozama muškaraca koji manipuliraju ženama. S druge strane, često je govorio da je njemu osobno najdraži film Sjenka sumnje.
U Vrtoglavici se puno otvorenije i intenzivnije bavi odnosom seksa i smrti (Tanatosa i Erosa). Lik kojeg tumači Kim Novak izuzetno je atraktivna plavuša, koja privlači pažnju Jimmyja Stewarta. Među njima se rađa ljubav usprkos tome što Stewart vjeruje da Novakova ima samoubilačke porive (kasnije otkriva pravu istinu o njoj). Stewartov lik ima snažnu potrebu da kontrolira ljubavnicu, da je oblači te da se fetišistički odnosi prema njezinoj odjeći, obući i kosi.
[uredi] Hitchcockov stil
Hitchcock je vrlo teško nalazio pouzdane scenariste koji su bili sposobni njegove zamisli realizirati na filmu. Iako je radio s darovitim piscima kao što su Raymond Chandler ili John Michael Hayes, vrlo rijetko se prema njima ponašao s poštovanjem i kao sebi ravnima.
Jednom je izjavio: "Pisac i ja isplaniramo cijeli scenarij do najsitnijih detalja i kad se to napravi, jedino što preostaje je da se snimi film. Ustvari, to se događa samo u slučaju kada je osoba koja ulazi u studio svjesna da se mora nositi s kompromisima. Zapravo, romanopisac daje sve od sebe upravo zbog toga što se ne mora baviti glumcima i svim tim stvarima". Hitchcock je bio izuzetno kritičan prema svojim glumcima i glumicama, pa je npr. omalovažavao glumu Kim Novak u filmu Vrtoglavica, a jednom je izjavio da glumce treba tretirati kao stoku. (Braneći se od optužbi da je izjavio 'glumci su stoka', rekao je 'Nikada nisam rekao da su glumci stoka; rekao sam da ih treba tretirati kao stoku'.)
Prva knjiga koja se bavila Hitchcockom bila je jednostavno naslovljena kao Hitchcock. Objavljena je 1967. i u njoj su objavljeni zapisi jednotjednih razgovora koje je redatelj François Truffaut vodio sa Hitchcockom.
[uredi] Nagrade
Hitchcockov film "Rebecca" (1940.) dobio je Oscara iste godine, iako je nagradu primio producent filma David O. Selznick. Hitchcock je kao producent bio nominiran za Oscara za najbolji film i to za Sumnju (1941). Kao najbolji redatelj bio je nominiran pet puta i to za filmove: Rebecca, Čamac za spašavanje (1944.), Začaran (1945.), Prozor u dvorište i Psiho. Godine 1968/ primio je počasnog Oscara, a 1980. dobio je titulu viteza.
[uredi] Citati
- Peter Conrad
- Ingmar Bergman
- Alfred Hitchcock
- Alfred Hitchcock
- Alfred Hitchcock
- Drew Casper
[uredi] Ostali radovi
U razdoblju od 1955. do 1965. Hitchcock je bio domaćin i producent dugotrajne televizijske serije Alfred Hitchcock vam predstavlja. Zahvaljujući filmovima koje je do tada snimio, njegovo ime postalo je sinonim za neizvjesnost, a radeći TV-seriju postao je poznat široj javnosti. Njegov glas prožet ironijom, njegova pojava te osoban stil ponašanja odmah su uočeni i često su bili predmet podsmijeha. I sam je režirao nekoliko epizoda serije, a izazvao je pravu buru u redovima filmskih radnika kada je odlučio da igrani film Psiho snimi koristeći usluge televizijskog osoblja. U kasnim 80-im godinama proizvedene su nove epizode serijala, pri čemu su se koristili Hitchcockovi uvodni govori iz stare serije.
Hitchcock je također zapamćen i u tiskanom obliku, kao junak, u to vrijeme vrlo popularne, serije detektivskih priča Alfred Hitchcock i tri detektiva. To su bile inteligentno i vješto napisane priče s likovima koji su bili puno mlađi nego u to vrijeme popularni Hardyjevi dječaci. Nakon što je pročitao priču o zamršenom slučaju 'dvorca i papagaja, kojeg su tri detektiva vrlo vješto riješila, Hitchcock odlučuje da piše uvodne tekstove gde je, u ulozi filmskog reditelja, mladim detektivima zadavao nove slučajeve. Na kraju svake knjige Hitchcock raspravlja o slučaju s Jupiterom Jhonsonom, Bobom Endrusom i Peterom Krenshoom pri čemu mu detektivi iznose svoja viđenja slučaja.
Nakon Hitchcockove smrti, ulogu mentora i prijatelja trojice dječaka preuzima izmišljeni lik umirovljenog detektiva Hectora Sebastiana. Zahvaljujući dostignutoj popularnosti, izdanje Alfred Hitchcock i tri detektiva nekoliko puta je ponovno izdavano iako su najnoviji reprinti naslovljeni samo kao Tri detektiva. Tijekom svih ovih godina izdavači su nastojali zamijeniti Hitchcockov lik u knjizi drugim protagonistima, naročito u ranim izdanjima knjiga.
Na vrhuncu slave, Hitchcocku je ponuđeno da piše uvodne tekstove za izdanje pripovijedaka poznatih autora koje bi u zaglavlju nosilo njegovo ime. Sve su pripovijetke trebale biti trileri s naglašenim elementima neizvjesnosti. Naslovi tih izdanja bili su Muzej čudovišta Alfreda Hitchcocka, Hitchcockove natprirodne priče strave i napetosti, Napete priče Alfreda Hitchcocka, Vještičji napitak Alfreda Hitchcocka, Galerija utvara Alfreda Hitchcocka i Ukleta kuća Alfreda Hitchcocka.
U kolekciji su zastupljena mnoga poznata imena, pa tako i Shirley Jackson (Stranci u gradu, Lutrija), T.H. White (Mač u kamenu), Robert Bloch, Herbert George Wells (Rat svjetova), Robert Louis Stevenson, Sir Arthur Conan Doyle, Mark Twain, te autor Tri detektiva, Robert Arthur.
[uredi] Strah od jaja (ovofobija)
Alfred Hitchcock imao je izuzetan strah od jaja (još poznato kao ovofobija). Rekao je:
[uredi] Filmografija
Detaljniji članak o ovoj temi: Filmografija Alfreda Hitchcocka
[uredi] Suradnici
Sara Allgood, Charles Bennett (scenarist), Ingrid Bergman, Carl Brisson, Robert Burks (direktor fotografije), Madeleine Carroll, Leo G. Carroll, Joseph Cotten,Hume Cronyn, Robert Cummings, Joan Fontaine, John Forsythe, Farley Granger, Cary Grant, Clare Greet, Lilian Hall-Davis, Gordon Harker, Ben Hecht (pisac), Tippi Hedren, Bernard Herrmann (skladatelj), Hannah Jones, Malcolm Keen, Grace Kelly, Charles Laughton, John Longden, Peter Lorre, Miles Mander, Vera Miles, Ivor Novello, Anny Ondra, Gregory Peck, Jessie Royce Landis, James Stewart, John Williams

Summary:
Sir Alfred Joseph Hitchcock, KBE (London, 13. kolovoza 1899. - Los Angeles, 29. travnja 1980.), američko-britanski filmski redatelj i pisac kriminalističkih i horor knjiga
Majstor je u domeni kriminalističkog žanra. Slijedeći mnoge konvencije žanra, Hitchcock je u svojim trilerima nadišao standarde koji zadovoljavaju publiku, postigavši ujedno popularnost ravnu glumačkim zvijezdama. Postaje kultnim redateljem i svrstava se u red najvećih eksperimentatora filmskog izraza te je proglašen originalnim stilistom kojeg se često citira i imitira. Preciznost kadriranja u njegovim djelima dovedena je do savršenstva. Karakteristike su njegovih filmova sklonost montaži ili pokretima kamere, crni humor, ironija i cinizam, napetost i šok, izmjena komičnih i tragičnih elemenata, te atraktivna, uzbudljiva i napeta fabula kao maska za dublju, misaonu podlogu djela.


[uredi] Povijest
[uredi] Biblijsko razdoblje
Betlehem se prvi put spominje u Bibliji (u Knjizi Postanka), gdje stoji (Post 35, 15) da je Jakov svoju ljubljenu ženu Rahelu pokopao "na putu u Efratu, to jest Betlehem". Kad su Izraelci osvojili "obećanu zemlju" Kanaan, Betlehem je pripao Judinom plemenu. Zbivanja iz starozavjetne Knjige o Ruti također se većim dijelom događaju na području Betlehema.
Betlehem je prema 1. knjizi Samuelovoj mjesto porijekla roda jednoga od najznačajnijih staroizraelskih kraljeva, Davida. Prema proročanstvima, iz Davidove se loze u Betlehemu treba roditi očekivani Mesija. Prorok Mihej (5,1) tako kaže: "A ti, Betleheme, Efrato, najmanji među kneževstvima Judinim, iz tebe će mi izaći onaj koji će vladati Izraelom". U tome se stihu kaže "Betlehem-Efrata" kako bi ga se razlikovalo od istoimenog mjesta koje se nalazilo oko 11 km od Nazareta.
Lukino Evanđelje izvješćuju da se u Betlehemu u doba cara Augusta rodio Isus i to u štalici, jer za njega nije bilo mjesta u svratištu. Budući da je Isusov poočim sveti Josip potjecao iz Davidove loze, a i zbog mjesta rođenja, gdje je, kako nas Luka izvješćuje, morao s trudnom Marijom putovati radi popisa stanovništva, Isus je, prema evanđeljima, taj žudno očekivani Mesija. To je jedan od temelja kršćanstva, dok Židovi ne priznaju Kristovo mesijanstvo. Prema Mateju, maloga Isusa posjetila su u Betlehemu vođena zvijezdom i tri maga (mudraca) s Istoka (u tradiciji sveta tri kralja) da mu se poklone te mu darovali zlato, tamjan i smirnu.
[uredi] Rimsko i bizantsko razdoblje
Između 132. i 135. grad su okupirali Rimljani, nakon njegovog zauzimanja tijekom Bar Kohba ustanka. Prema Hadrijanovoj naredbi, Židovi su istjerani iz grada. Tijekom rimske vladavine u Betlehemu, podignut je hram grčkom bogu Adonisu na mjestu gdje se rodio Isus. Tijekom posjeta Helene, majke bizantskog cara Konstantina, u Betlehemu je 326. počela gradnja crkve koja je završena 333. i koja je danas poznata kao Bazilika Rođenja Isusova.
Tijekom Samaritanske pobune 529., Betlehem je opljačkan, a njegove zidine i Bazilika Rođenja Isusova su uništeni, ali su brzo obnovljeni prema naredbama cara Justinijana I. Godine 614., perzijsko sasanidsko carstvo napalo je Palestinu i osvojilo Betlehem. Prema kasnijim izvorima, Perzijanci nisu uništili grad zato što su vidjeli mage u perzijskoj odjeći u mozaiku.
[uredi] Islamska vlast i Križarski ratovi
Godine 637., ubrzo nakon što su Jeruzalem osvojile muslimanske snage, drugi kalif Omar posjetio je Betlehem i obećao da će Bazilika Rođenja Isusova ostati očuvana za kršćane. Blizu crkve, na mjestu gdje se Omar molio u gradu, izgrađena je džamija. Nakon vladavine pravednih kalifa, grad je prešao pod kontrolu Omajada, Abasida i Fatimida. Godine 1009., za vrijeme vladavine šestog fatimidskog kalifa Al-Hakim bi-Amr Alaha, Crkva Rođenja Isusova biva uništena po njegovim naredbama. Crkvu je ubrzo obnovio njegov nasljednik Ali az-Zahir koji je time pokušao poboljšati odnose s Bizantskim Carstvom.
Godine 1099. Betlehem osvajaju križari, koji utvrđuju grad te grade novi samostan na sjevernoj strani bazilike Rođenja Isusova. Grčko pravoslavno svećenstvo zamijenjeno je katoličkim redovnicima. Sve do tada je službena kršćanska prisutnost na ovom području bila grčka pravoslavna. Na Božić 1100., prvi kralj franačkog Jeruzalemskog Kraljevstva, Baduin I., okrunjen je u Betlehemu, a kasnije je te godine u gradu osnovan i latinski episkopat.
Godine 1187. je egipatski i sirijski sultan Saladin, koji je vodio Ajubide, oduzeo križarima Betlehem. Latinski redovnici su prisiljeni otići, a na njihovo mjesto ponovno se vratilo grčko pravoslavno svećenstvo. Saladin je pet godina kasnije pristao na povratak dva katolička svećenika i đakona. U to je vrijeme naglo opao broj hodočasnika u Betlehem iz Europe.
Neverski grof Vilim IV. obećao je kršćanskim biskupima da će ih, u slučaju da Betlehem padne u ruke muslimana, ugostiti u gradu Clamecyju u Burgundiji. Betlehemski biskup prihvatio je ovaj poziv 1223., a Clamecy je ostao in partibus infidelium sjedište Betlehemske biskupije skoro šest stoljeća, sve do Francuske revolucije 1789. godine.
Betlehem je, zajedno s Jeruzalemom, Nazaretom i Sidonom, ustupljen nakratko križarskom Jeruzalemskom Kraljevstvu sporazumom između cara Svetog Rimskog Carstva Fridrika II. i ajubidskog sultana Al-Kamila. Ovaj sporazum, koji je sklopljen 1229. obvezao je obje strane na desetogodišnje primirje. Nedugo nakon što je sporazum istekao, muslimani su 1244. ponovno zauzeli Betlehem.
Godine 1250., nakon što su na vlast došli Mameluci pod vodstvom Baibarsa, dolazi do pada tolerancije prema kršćanstvu te svećenstvo napušta grad, a gradske zidine bivaju uništene 1263. godine. Katoličko svećenstvo koje se vratilo tek u idućem stoljeću, uselilo se u samostan kraj Bazilike Rođenja Isusova. Kontrola nad bazilikom dana je grčkim pravoslavcima, a kontrola nad Mliječnom špiljom podijeljena je između njih, te katolika i armenskih pravoslavaca.
[uredi] Osmansko i egipatsko razdoblje
Od 1517., kroz godine osmanske vladavine, vlasništvo nad bazilikom bilo je predmet svađe između katolika i grčkih pravoslavaca. Od 1831. do 1841. Palestinom je vladala egipatska dinastija Muhamed Ali. U ovom je razdoblju grad pogodio potres, a egipatska je vojska uništila muslimansku četvrt, kao čin odmazde zbog ubojstva Ibrahim-paše.
Godine 1841. Betlehem je opet potpao pod osmansku vlast, pod kojom je ostao sve do kraja Prvog svjetskog rata. Za vrijeme turske vladavine stanovnike grada je pogodila nezaposlenost, veliki porezi i obvezna vojna služba, zbog čega je veliki broj stanovnika odselio, većinom u Južnu Ameriku.
[uredi] Dvadeseto stoljeće
Nakon pobjede u Prvom svjetskom ratu, Velika Britanija i Francuska podijelili su osvojene osmanske pokrajine. Dana 29. rujna 1923. Betlehem i većina teritorija zapadno od rijeke Jordan postali su dio Britanskog mandata u Palestini. Prema odluci Opće skupštine UN-a o podjeli Palestine 1947., Betlehem je izuzet kao posebna međunarodna enklava Jeruzalema kojom je upravljao UN. Tijekom Arapsko-izraelskog rata 1948. grad su zauzele jordanske snage. Mnoge su izbjeglice iz područja kojeg su zauzele izraelske snage pobjegle u područje Betlehema. Kasnije će ta izbjeglička područja postati današnji izbjeglički kampovi Aza i Aida na sjeveru, te Deišeh na jugu. Zbog ovog dolaska velikog broja izbjeglica, dotad većinsko kršćansko stanovništvo Betlehema postalo je većinsko muslimansko.
Jordan je sačuvao kontrolu nad gradom sve do Šestodnevnog rata 1967. kad je Betlehem, kao i ostatak Zapadne obale, okupirao Izrael. Dana 21. prosinca 1995., Izraelci su se povukli iz Betlehema , a tri dana nakon toga grad je, prema sporazumu, potpao pod političku i vojnu kontrolu Palestinske samouprave.
[uredi] Druga intifada
Tijekom druge palestinske intifade, koja je počela 2000.-2001., infrastruktura u Betlehemu je velikim dijelom oštećena, a gradski turizam narušen. Godine 2002., grad je bio bojište u velikoj vojnoj operaciji Tzahal izraleskih vojnih snaga.
Tijekom ove operacije Cahal je opkolio Baziliku Rođenja Isusova, gdje su se od Izraelaca sklonili oko 200 Palestinaca, uključujući i skupinu militanata. Ova opsada je trajala 39 dana, a u njoj je ubijeno devet militanata, te crkveni zvonar. Opsada je završila sporazumom o progonstvu trinaest militanata u razne europske zemlje te Mauritaniju. Tadašnji papa Ivan Pavao II. žestoko je osudio postupke izraelske vojske, kao i mnogi drugi svjetski dužnosnici.
[uredi] Zemljopis
Betlehem se nalazi na visini od 775 metara, što je 30 metara više od obližnjeg Jeruzalema. Grad se nalazi na južnom dijelu Judejske gore.
Grad se nalazi 73 km sjeveroistočno od Gaze i Sredozemnog mora, 75 km zapadno od Amana u Jordanu, 59 km jugoistočno od Tel Aviva te 10 km južno od Jeruzalema. Obližnji gradovi i mjesta su Beit Safafa (jugoistočni Jeruzalem) na sjeveru, Beit Džala na sjeverozapadu, Husan na zapadu, Al Hadr i Artas na jugozapadu, te Beit Sahur na istoku. Beit Sahur i Beit Džala nalaze se unutar šireg urbanog područja Betlehema, a unutar grada nalaze se i izbjeglički kampovi Aida i Al Aza.
[uredi] Stari grad
Stari grad nalazi se u središtu Betlehema. Sastoji se od osam četvrti, koje se u mozaičkom stilu nalaze oko trga Manger. Četvrti su al-Najajreh, al-Farahiyeh, al-Anatreh, al-Tarajmeh, al-Qawawsa, Hreizat i al-Fawaghreh, od kojih je samo al-Fawaghreh muslimanska četvrt, dok su ostale kršćanske. Kršćanske četvrti su većinom nazvane po arapskom klanu Gasanidi, koji su se ovdje naselili. Četvrt Al-Qawawsa osnovali su arapski kršćani koji su se ovdje doselili iz obližnjeg grada Taqua u 18. stoljeću. Izvan starog grada nalazi se i jedna sirska četvrt čiji su se stanovnici doselili iz Midyata u Kurdistanu. Sveukupno u starom gradu živi oko 5.000 stanovnika.
[uredi] Klima
U gradu vlada mediteranska klima, s toplim i suhim ljetima te hladnim zimama. Zimsko razdoblje, koje traje od sredine prosinca do sredine ožujka, zna biti kišovito i hladno. Najhladniji mjesec u godini je siječanj, kada se temperature kreću od 1 °C do 13 °C. Najtoplije razdoblje godine je između svibnja i rujna. Najtopliji mjesec u godini je kolovoz, s prosjekom od 27 °C. Godišnje prosječno na Betlehem padne oko 700 mm kiše, od toga 70% između studenog i siječnja.
Prosječna godišnja vlažnost je 60%, a najviša je između siječnja i veljače. Najniže razine vlažnosti su u svibnju. Rosa se stvara u do 180 noći godišnje. Na grad klimatski djeluje Sredozemno more s povjetarcem, te toplinski, suhi, pješčani vjetrovi koji dolaze iz Arapske pustinje.
[uredi] Stanovništvo
Prema procjenama Palestinskog ureda za statistiku, u Betlehemu je sredinom 2006. živjelo 29.930 stanovnika. Prema službenom popisu iz 1997. u gradu je živjelo 21.670 osoba, od čega su 6.570 bile izbjeglice, koje su tada činile 30,3% stanovništva grada. Vjerski je sastav stanovništva grada 1998. bio sljedeći: 67% su činili sunitski muslimani, a 33% kršćani, većinom grčki pravoslavci i rimokatolici. Do 2005. godine, broj kršćana u gradu smanjio se na 20%. Unatoč činjenici da je islam religija najvećeg dijela stanovništva u Betlehemu, u gradu postoji samo jedna muslimanska bogomolja. To je Omarova džamija, koja se nalazi na trgu Manger.
Prema popisu iz 1997. dobni sastav stanovništva bio je: 27,4% stanovnika ispod 10 godina starosti, 20% stanovnika između 10 i 19 godina, 17,3% stan. od 20 do 29 god., 17,7% stan. od 30 do 44, 12,1% stan. od 45 do 64 te 5,3% stanovnika starijih od 65 godina. U gradu je tada živjelo 11.079 muškaraca i 10.594 žena.
[uredi] Kršćansko stanovništvo
Većina betlehemskih kršćana smatraju se potomcima arapskih kršćanskih klanova s Arapskog poluotoka, uključujući i dva najveća u gradu: al-Farahiyya i an-Najajreh. Članovi klana al-Farahiyya smatraju se potomcima Gasanida, koji su se iz Jemena preselili u Mojsijevu dolinu u Jordanu, a klan an-Najajreh potječe od Arapa iz Nadžrana u južnom Hidžazu. Betlehemski klan al-Anantreh također potječe s Arapskog poluotoka.
Postotak kršćana u Betlehemu stalno opada, najvećim dijelom zbog iseljavanja stanovništva. Za ovaj pad je jednim dijelom odgovoran i niži natalitet među kršćanima, u usporedbi s muslimanima.
Godine 1947., kršćani su činili 75% stanovništva u gradu, da bi do 1998. pali na 33%. Iako Palestinska samouprava sporazumom jamči jednakost betlehemskim kršćanima, zabilježeno je nekoliko nasilnih incidenata koje su počinili policija i militantne frakcije protiv kršćana.
Veliki utjecaj na kršćansku manjinu imalo je i izbijanje druge intifade, koja je uzrokovala turistički, a time i gospodarski pad, koji je jako pogodio lokalne kršćane budući da su oni vlasnici mnogih hotela i drugih turističkih objekata i djelatnosti. Statistička analiza koja se bavila pitanjem odlaska kršćana iz Betlehema, kao razlog je navela nedostatak gospodarskih i obrazovnih prilika. Nakon druge intifade, 10% kršćana napustilo je grad.
Prema istraživanju koje je 2006. proveo Palestinski centar za istraživanje i kulturni dijalog na betlehemskim kršćanima, 90% lokalnih kršćana smatra muslimane prijateljima, 73,3% smatra da se Palestinska samouprava odnosi s poštovanjem prema kršćanskoj baštini grada, te 78% smatra da je za odlazak kršćana iz Betlehema odgovorna izraelska politika zabrane putovanja u to područje.
Službena Hamasova politika je potpora kršćanskom stanovništvu Betlehema, makar su je pojedinci kritizirali za podizanje islamskog utjecaja u gradu.
[uredi] Gospodarstvo
Veliki dio gradske gospodarske aktivnosti čini trgovina, pogotovo za vrijeme Božića. Na glavnim gradskim ulicama i tržnicama nalaze se trgovine u kojima se prodaju rukotvorine, istočnjački začini, nakit te orijentalne slastice (kao baklava).
Tradicija izrade rukotvorina je vrlo duga u ovom gradu, u kojem se nalaze brojne trgovine gdje se prodaju rezbarine u maslinovom drvu, koje se rade od lokalnih maslina. Ovi radovi su glavni suvenir kojeg turisti kupuju u Betlehemu. U gradu je vrlo važna i ručna izrada religijskih predmeta kao što su kipovi od maslinovog drva i križevi. Tradiciju izrade predmeta od sedefa u Betlehem su uveli franjevci iz Damaska u 14. stoljeću.
Neke od ostalih gospodarskih aktivnosti u gradu su izrada tekstilnih predmeta, namještaja, proizvodnja boje, plastike, sintetičke gume, građevinskih materijala, hrane itd. U Betlehemu se nalazi vinarija Cremisan osnovana 1885., koja izvozi vina u nekoliko zemalja. Vino proizvode redovnici u samostanu, a vinova se loza uzgaja u području Al Hadra. Ovaj samostan godišnje proizvodi oko 700.000 litara vina.
[uredi] Turizam
Turizam je najvažnija gospodarska aktivnost grada u kojem, za razliku od ostalih palestinskih gradova, većina radnog stanovništva nije zaposlena u Izraelu. Preko 25% radno aktivnog stanovništva radi u turizmu , koji čini 65% prihoda grada, te 11% prihoda Palestinske samouprave.
Najvažnija turistička atrakcija Betlehema je Bazilika Rođenja Isusova, koja u velikom broju privlači kršćanske hodočasnike. Crkva se nalazi u središtu grada na dijelu trga Manger, iznad mjesta gdje se navodno rodio Isus. U blizini se nalazi mjesto gdje je sv. Jeronim trideset godina prevodio hebrejske zapise na latinski.
U Betlehemu se nalazi preko 30 hotela. Hotel Jacir Palace koji se nalazi blizu bazilike, izgrađen je 1910. i najpoznatiji je u gradu. Iako je hotel zatvoren 2000. za vrijeme nasilja u drugoj intifadi, ponovno je otvoren 2005. godine.
[uredi] Kultura
[uredi] Muzeji
Unutar općinskih granica Betlehema nalaze se četiri muzeja. U Kazalištu i muzeju jaslica nalazi se 31 trodimenzionalni model kojima su prikazane značajne faze u Isusovom životu. Ovo kazalište prikazuje i 20 minutnu animiranu predstavu. Muzej Badd Giacaman nalazi se u Starom gradu u Betlehemu. Ovaj muzej iz 18. stoljeća posvećen je povijesti proizvodnje maslinovog ulja.</ref>
U muzeju Baituna al-Talhami, koji je osnovan 1972., moguće je detaljnije vidjeti kulturu lokalnog betlehemskog stanovništva. U gradu se nalazi i Međunarodni muzej rođenja Isusova kojeg je pokrenuo UNESCO.
[uredi] Kulturni centri
U Betlehemu se nalazi Centar palestinske baštine, koji je osnovan 1991. godine. Ovaj centar je posvećen zaštiti i promociji palestinskih vezova, umjetnosti i folklora. Betlehemski međunarodni centar je centar koji se primarno bavi betlehemskom kulturom, te nudi razne aktivnosti.
U gradu se nalazi jedan dio Nacionalnog glazbenog konzervatorija Edward Said, kojeg pohađa oko 500 učenika. Glavni ciljevi ove ustanove su glazbeno obrazovanje djece, poduka učitelja za druge škole te proučavanje palestinske folklorne glazbe.
[uredi] Božićne proslave
U Betlehemu se Božić slavi na tri različita datuma: rimokatolici i protestanti slave ga 25. prosinca, grčki, koptski i sirijski pravoslavci slave ga 7. siječnja, dok armenski pravoslavci Božić slave 19. siječnja. Većina kršćanskih procesija prolazi kroz trg Manger, kraj Bazilike Rođenja Isusova. Katolička misa održava se u crkvi sv. Katarine.
[uredi] Festivali
Betlehem, kao i mnoga druga palestinska mjesta, sudjeluje u festivalima povezanim sa svecima i prorocima koji su vezani uz palestinski folklor. Jedan od takvih godišnjih festivala je Proslava sv. Jurja (Hizir), koja se održava od 5. do 6. svibnja. Grčki pravoslavci tada u procesiji idu do obližnjeg grada Al Hadra, gdje se u vodi oko manastira sv. Jurja krste djeca, te se ritualno žrtvuje ovca.
Proslava sv. Ilije (Mar Elias) održava se na sličan način, samo je tad procesija usmjerena prema manastiru sv. Ilije, koji se nalazi sjeverno od Betlehema. Ova proslava posvećena je čudima koja se pripisuju ovom svecu, popularnom u Palestini.
[uredi] Politika
Betlehem je sjedište (muhfaza) Betlehemske guvernije.
Prvi općinski izbori u Betlehemu održani su 1876. godine, kada su muhtari svih četvrti u Starom gradu (isključujući sirsku četvrt) odlučili izabrati lokalno vijeće od sedam članova, koje bi predstavljalo svaki klan u gradu. Donešen je i zakon prema kojem bi, u slučaju da npr. gradonačelnik bude katolik, zamjenik gradonačelnika morao biti grčki pravoslavac.
Za vrijeme beitanske i jordanske vlasti, sirskoj je četvrti dopušteno sudjelovanje u izborima, kao i beduinima Ta'amrah te palestinskim izbjeglicama, čime se broj članova u lokalnom vijeću popeo na jedanaest. Godine 1976. donešena je dopuna zakona koja je dopustila ženama pravo glasa i pravo izbora u vijeće, a kasnije je dob potrebna za glasovanje pomaknuta s 21 na 25 godina starosti.
Danas se betlehemsko općinsko vijeće sastoji od 15 vijećnika, uključujući gradonačelnika i zamjenika gradonačelnika. Prema posebnom zakonu, gradonačelnik i većina vijećnika moraju biti kršćani, dok ostatak mjesta u vijeću nije posebno rezerviran za određenu religiju.
Postoji nekoliko grana političkih stranaka koje sudjeluju u vijeću, uključujući komuniste, islamiste i sekulariste. Obično većinu vijećničkih mjesta zauzimaju ljevičarske frakcije Palestinske oslobodilačke organizacije, kao Narodni front za oslobođenje Palestine i Palestinska narodna stranka. Na zadnjim palestinskim općinskim izborima 2005. godine, većinu nerezerviranih mjesta u betlehemskom općinskom vijeću osvojio je Hamas.
Izabrani vijećnici na betlehemskim općinskim izborima 2005.
[uredi] Popis gradonačelnika
Prema općinskom zakonu Betlehema, gradonačelnik i zamjenik gradonačelnika moraju biti kršćani.
[uredi] Obrazovanje
Prema palestinskom središnjem uredu za statistiku, godine 1997. je oko 84% stanovništva Betlehema starijeg od 10 godina bilo pismeno. Od sveukupnog stanovništva grada, 10.414 osoba pohađalo je u to vrijeme školu (4.015 prvu razinu osnovne škole, 3.578 drugu razinu te 2.821 srednju školu). Oko 14,1% učenika srednjih škola je tad maturiralo. Godine 2006., u Betlehemskoj guverniji bilo je 135 škola, od čega je njima 100 upravljalo Ministarstvo obrazovanja Palestinske samouprave, sa sedam je upravljala UNRWA, a 28 škola bilo je privatno.
U gradu se nalazi Betlehemsko sveučilište koje je katolička ustanova visokog obrazovanja otvorena 1973. i koja je otvorena za studente svih religija. Ovo je prvo sveučilište osnovano na Zapadnoj obali, a njegovi korjeni sežu do 1893. kada su Braća kršćanskih škola otvorila otvorila obrazovne ustanove diljem Palestine i Egipta.
[uredi] Promet
U Betlehemu se nalaze tri autobusne stanice kojima upravljaju privatna poduzeća koja nude prijevozne usluge do Jeruzalema, Beit Džale, Beit Sahura, Hebrona itd. U gradu postoje i dvije postaje za taksije koji voze za Beit Džalu, Beit Sahur, Jeruzalem, Tuqu' i Herodij. Također postoje i dvije službe za unajmljivanje automobila. Autobusi i taksiji s lokalnim palestinskim registracijskim tablicama ne smiju ulaziti u Izrael, uključujući i Jeruzalem, bez dozvole.
[uredi] Ograničenja kretanja
Izraelska izgradnja sigurnosne ograde se odrazila na Betlehem u političkom, društvenom i gospodarskom smislu. Ograda prolazi uz sjevernu stranu grada te je udaljena nekoliko metara od izbjegličkog logora Aida.
Da bi se ušlo ili izašlo iz područja betlehemske aglomerizacije u ostatak Zapadne obale, potrebno je proći niz izraelskih sigurnosnih točaka i cestovnih blokada. Za ulazak iz Zapadne obale u područje Jeruzalema potrebna je dozvola. Dobivanje tih dozvola bilo je izrazito teško, iako je Izrael sad podigao terminal za olakšavanje prometa između ova dva susjedna grada.
Palestincima nije dozvoljen ulaz bez dozvole u Rahelin grob, koji je jedan od svetih judaističkih lokacija i koji se nalazi na betlehemskoj periferiji. Izraelski građani ne mogu ući u Salomonske bazene koji su nedaleko od grada bez dozvole izraelske vojske.
[uredi] Zbratimljeni gradovi
Gradovi i regije zbratimljeni s Betlehemom su:

Summary:
Betlehem (također Bethlehem, arapski: بيت لحم, Beit Lahm, "Kuća mesa"; hebrejski: בית לחם, Beit Lehem, "Kuća kruha") grad je na području Palestinske samouprave s više od 25.000 stanovnika. Nalazi se 10 km južno od Jeruzalema i sjedište je Betlehemske guvernije.
U svijetu je Betlehem poznat po tome što je rodno mjesto Isusa Krista (prema Novom zavjetu). Ovdje živi jedna od najstarijih kršćanskih zajednica na svijetu, koja zbog iseljavanja danas ima mali broj pripadnika. Prema vjerovanju ovdje je rođen i kralj David, koji je tu i okrunjen za kralja Izraela.
Betlehem je, kao mjesto Isusova rođenja (u što neki znanstvenici sumnjaju), danas jedan od najpoznatijih svjetskih hodočasničkih odredišta. U gradu se nalazi Bazilika Rođenja Isusova. Zbog eskalacije izraelsko-palestinskog sukoba, broj hodočasnika opada.


[uredi] Radnja
Film prati pogled na svijet iz gledišta Leonarda Shelbyja, koji je u pokušaju da spriječi ubojstvo svoje supruge zadobio tešku ozljedu glave, što je rezultiralo pojavom anterogradne amnezije. Leonard je zbog toga u nemogućnosti formirati nova sjećanja i sjeća se samo događaja koji su se dogodili prije nego što je zadobio ozljedu. U nastojanju da upamti sadašnje događaje vodi bilješke, snima fotografije Polaroidom i tetovira se najvažnijim činjenicama koje mora upamtiti. Leonardov cilj je osvetiti se čovjeku koji je silovao i ubio njegovu ženu i zbog toga bilježi sve podatke koji bi ga mogli dovesti do njega.
Prije zadobivene ozljede, Leonard je bio snalažljiv osiguravateljski istražitelj i imao je sposobnosti da prepozna ljude koji lažu. Njegov prvi veći slučaj bio je onaj sa Sammyjem Jankisom, žrtvom gubitka kratkoročnog pamćenja. Koristeći seriju naizgled jednostavnih testova baziranih na instinktu, a ne pamćenju, Leonard je došao do zaključka da Sammy lažira svoj gubitak pamćenja, te mu je onemogućeno dobivanje osiguranja. Nakon tog događaja, Sammyjeva supruga, koja je bila dijabetičarka, ili iz vjerovanja da je njegovo stanje duševno i da se ga može osloboditi ili iz nastojanja da počini samoubojstvo, ga je više puta u razmacima od nekoliko minuta tražila da joj da injekciju inzulina. Budući da nije bio u mogućnosti upamtiti događaje otprije nekoliko minuta, Sammy ju je predozirao inzulinom od kojeg umire.
Nakon što je Leonard postao žrtva istog poremećaja, shvaća da je Sammy zapravo, nastojeći se sjetiti, lažirao izraz prepoznavanja prilikom susreta s osobama za koje je vjerovao da ih poznaje.
Nakon što Leonard ispriča priču o Sammyju, u filmu se pojavljuje policajac po imenu Teddy, kojem je dodijeljen slučaj istraživanja smrti Leonardove supruge i koji se u konačnici i sprijatelji s njim. Leonard mu pomaže u nastojanju da pronađe ubojicu, za kojeg je uspio saznati samo da se zove John G.
Na kraju filma, Leonard pomisli da je uspio u svojoj osveti, ali ubrzo saznaje da je Teddy njime manipulirao. Naime, čovjek kojeg je Leonard ubio bio je diler drogom Jimmy Grantz, a Teddy je od toga želio izvući vlastitu korist i uzeti Jimmyjev skupocijeni Jaguar s 200 tisuća dolara u prtljažniku.
U toj sceni, Teddy kaže Leonardu da će mu ispričati cijelu priču. Tada govori da je Leonard zapravo ubio pravog Johna G. prije nekoliko godina, a i mnogo drugih ljudi s tim imenom. Međutim, John G. nije bio odgovoran za ubojstvo njegove supruge, već samo njezino silovanje, a Leonard je zapravo sam skrivio njezinu smrt. Ona je preživjela napad, ali frustrirana njegovim stanjem predozirala se inzulinom kojeg joj je on davao. Teddy tvrdi da Sammy nije imao suprugu, te da je Leonard svoju priču pretočio u Sammyjevu.
Leonard odbije vjerovati u to i nastoji što prije zaboraviti što mu je Teddy rekao, što mu s obzirom na njegovo stanje ne predstavlja veliki problem. Prije nego zaboravi, Leonard upisuje "Ne vjeruj njegovim lažima" na Teddyjevu fotografiju i stavlja sebi u podsjetnik da mora utetovirati broj registracijske oznake Teddyjevog automobila. Tada zaključuje da svi ljudi zapravo zavaravaju sami sebi, a on se razlikuje po tome što je svjestan svog samozavaravanja. Uzima Jimmyjev automobil i odvozi se do salona za tetoviranje kako bi utetovirao broj pločice Teddyjevog automobila kao jednu od činjenica.
Nakon toga, u džepu odjeće koju je uzeo od Jimmyja nakon što ga je ubio, pronalazi poruku od njegove djevojke Natalie i odvozi se u Jimmyjevom automobilu i odjeći do kafića u kojem ona radi. Nakon što joj kaže za svoj poremećaj, ona odluči provjeriti ima li u njegovoj priči istine. Uvjereći se da je doista tako, odlučuje ga iskoristiti kako bi se riješila čovjeka po imenu Dodd.
Leonard je zaokupljen riješavanjem zagonetke koju si je stvorio, ali smatra da treba pomoći Natalie. Nakon potjere s Doddom, završava u njegovoj hotelskoj sobi. Leonard hvata Dodda i stavlja ga u ormar zavezanih ruku i s ljepljivom trakom preko ustiju. Sljedećeg jutra se budi u istoj sobi i pronalazi Dodda ne sjećajući se događaja iz prethodne večeri. Ubrzo dolazi Teddy i u panici natjeraju Dodda da sjedne u svoj automobil i odveze se iz grada.
Nakon što saznaje da je Dodd otišao, Natalie odlučuje Leonardu otkriti tko je vlasnik vozila s registracijskom oznakom koju je vidio na Teddyjevom automobilu. Leonard se iznenadi kad saznaje da je Teddyjevo pravo ime John Edward Gammell, odnosno John G., te ga ubije i to je scena kojom počinje film.
[uredi] Likovi
[uredi] Leonard Shelby
Leonard je glavni lik kojeg glumi Guy Pearce. Kad je pokušao spriječiti ubojstvo svoje supruge jedan od napadača ga je snažno odgurnuo prilikom čega je glavom udario u zidno ogledalo i otad pati od anterogradne amnezije. Koristi bilješke, fotografije i tetovaže kao zamjenu za sjećanje, a bilježi i činjenice koje bi ga mogle dovesti do ubojice i pružiti mu priliku za osvetu. Leonard ne voli da ga se naziva nadimkom Lenny.
[uredi] John Edward "Teddy" Gammell
Teddyja glumi Joe Pantoliano. Tijekom filma njegovo ponašanje tjera gledatelja da dovede njegov kredibilitet pod sumnju. Iako se Teddy pretvara da je Leonardov prijatelj, on zapravo koristi njegov hendikep u svoju korist. Ne pokušava fizički napasti Leonarda, ali služi mnoge psihološke igre u namjeri da manipulira s njim. Na primjer, lažima želi navesti Leonarda da uzme njegov stari automobil kako bi on mogao uzeti Jaguar kojeg je Leonard ukrao od ubijenog dilera drogom Jimmyja Grantza i u čijem se prtljažniku nalazi 200 tisuća dolara u gotovini. Teddyjeve laži na kraju dovode do toga da ga Leonard ubije misleći da je on zapravo ubio njegovu suprugu. Na kraju filma otkriva se i da je Teddy naveo Leonarda da ubije brojne Johnove G. zavaravajući ga da su upravo oni ubili njegovu suprugu.
[uredi] Natalie
Natalie glumi Carrie-Anne Moss, poznata po ulogama iz trilogije Matrix. Nakon što upoznaje Leonarda, želi ga navesti na to da ubije Dodda, čovjeka kojem ona duguje puno novaca. Leonard je udari tijekom jednog od njezinih pokušaja manipulacije, ali nema olovku i papir kako bi zabilježio događaj, što ona koristi tako da odlazi iz kuće i vraća se nakon nekoliko minuta kažući da ju je napao Dodd. Iako manipulira Leonardom, na neki način mu i pomaže u njegovoj nakani da pronađe ubojicu svoje supruge.
[uredi] Sammy Jankis
Sammyja glumi Stephen Tobolowsky. Prije Leonardove nesreće, Sammy je bio jedan od klijenata osiguravateljske tvrtke za koju je radio i također je patio od anterogradne amnezije. Leonardovi pogrešni zaključci o njegovom stanju doveli su ga do toga da je izgubio pravo na osiguranje. Sammyjevo stanje i odbijanje njegove supruge da vjeruje u njega dovelo ju je do smrti predoziranjem inzulinom, kojeg joj je injekcijama on davao.
[uredi] Sammyjeva supruga
Sammyjeva supruga umire od predoziranja inzulinom nakon što ga navede da joj neprestano daje injekcije u razmaku od nekoliko minuta. Na takvu odluku se odluči ili iz razloga što je pokušala nagovoriti Sammyja da se oslobodi svog stanja ili jer više nije imala volje živjeti s njim u ovakvom stanju. Sammyjevu suprugu glumi Harriet Sansom Harris.
[uredi] Burt Hadley
Burt je recepcionar motela u kojem Leonard odsjeda, a glumi ga Mark Boone Junior. Kao i Teddy i Natalie, i on koristi Leonardov hendikep u vlastitu korist tako da mu iznajmljuje više soba kako bi svom šefu zaradio što više novaca u loše posjećenom motelu.
[uredi] Dodd
Dodda glumi Callum Keith Rennie. Natalie želi navesti Leonarda da ubije Dodda uvjeravajući ga da ju je on prebio. Dodd pronalazi Leonarda prije nego što on nađe njega, što rezultira kratkom potjerom između njih dvojice. Dodd želi uhvatiti Leonarda jer misli da je ubio njegovog partnera u dilanju drogom, Jimmyja. Leonard ga uspije nadmudriti, te mu oduzima pištolj i prisiljava ga na napuštanje grada.
[uredi] Jimmy Grantz
Jimmy je Natalien pokojni dečko, a glumi ga Larry Holden. Na kraju filma, koji je kronološki zapravo početak, saznaje se da ga je zapravo ubio Leonard. On je bio stvarni vlasnik Leonardovog Jaguara, u čijem se prtljažniku nalazilo 200 tisuća dolara u gotovini, a bio je i uvelike upleten u dilanje drogom.

Summary:
Memento je misteriozni triler iz 2000. godine u režiji Christophera Nolana, a baziran je na kratkoj priči njegovog brata Jonathana naslovljenoj Memento Mori. Glavne uloge igraju Guy Pearce, Carrie-Anne Moss i Joe Pantoliano.
Film je dobio brojne pohvale od strane kritičara i publike, a osvojio je i nominaciju za Zlatni globus u kategoriji za najbolji scenarij, te dvije nominacije za Oscar u kategoriji za najbolji scenarij i montažu. Trenutačno se nalazi i na 29. mjestu top liste 250 najboljih filmova svih vremena bazirane na ocjenama korisnika najveće internetske baze podataka o filmu IMDb.
U svojoj standardnoj verziji film prikazuje događaje redoslijedom obrnutim od kronološkog, ali u nekim je državama moguće nabaviti i posebno DVD izdanje na kojem se nalazi i verzija u kojoj je moguće gledati događaje kronološkim redoslijedom.